Debüt – Dudinszky Nikolett versei
Dudinszky Nikolett versei
Kárpátalján, Nagyszőlősön született 1991-ben. A Debreceni Egyetem magyar nyelv és irodalom alapszakán szerzett diplomát. Versei eddig az Utóiskola szépirodalmi blogjának felületén jelentek meg, és néhány válogatásban, legutóbb a Magyar Hallgatói Antológiában.
Az üresség természetéről
Az üresség is anyag.
Mikor nem vagy itt, a hiánnyal csallak.
A csendben mindentől megszabadulok,
és tetszik az, ami megmarad belőlem.
Ülök egyedül a semmiben,
mintha anyámban lennék:
átélhetetlen állapot a létezésben.
Nem félek, mitől is félnék?
Az anyagtól? Ami üresség, vagy annyi sem.
Őszi harmónia
Elküldök neked egy képet: tömbházunk előtt
rozsdás állványokon ezüstös
esőcseppek sorakoznak, mint áttetsző üveggyöngyök.
Aláírás: szakítás, sírás, etcetera…
a szerelem ősszel, giccses dekadencia.
Hiányod már a környezeti sajátosságok része.
Szokványos, mint a falvédők színeinek
összeférhetetlen keveréke.
Egykori szobánk vörös kanapéja, sárga vakolata,
kiégették hiú igényeim, ma már a transzcendens izgat.
Olykor Wagner növeli a csendet, majd darabokra zúzza.
S ha reccsen a mozdulatlanság, nyugodtan bólintok,
minden tetőről látni a pocsolyában ragyogó napot.
Otthonos haiku
Volt egy otthonom.
Lesz is talán. Most hol vagy-
ok? Sodor folyóm.
Könnyű koan
Elsuhannak a felhők, suhannak messze.
Elszállnak a madarak, szállnak előre.
Szemlélődik a lelkem, szemlél örökre.
Hommage á Pilinszky
A fájdalom precízen és automatizálva terít szét,
majd felgöngyölít, akár egy kopott szőnyeget.
Áldozat vagyok, nem hóhér,
és ez jó, mert felmenthetlek.
Hiány haiku
Elhagytam, pedig
sokba került, fontos volt.
Mindegy, más sincs meg.
Délután
Egyedül vagyok.
A párkányra madár szállt.
Egyedül vagyunk.